- De er ødelagt, altså? - Ja, kroppene er ødelagte.
- Og de ligger nede i jorda? - Ja, kroppene gjør det.
Fortell meg om døden.
Når du ser på bildene av Thomas og Timothy, -
- husker du historiene om dem, da?
Da lever Tom og Timmy i din fantasi.
Jeg blir trist når jeg tenker på dem.
Det gjør jeg også.
Men mor er enda tristere.
Ja.
Har sønnen din førerkort?
Du trenger ikke å rope.
Ja? La meg bare tenke over det.
Ok, jeg ringer tilbake. Ha det.
- Det blir kaldt om kvelden. - Takk.
Herregud. Se på denne hagen?
Vi burde rydde noen av de viltvoksende blomsterbedene.
Jeg vil anlegge et svømmebasseng.
Hvorfor?
Til Ruth når hun blir eldre. Som det vi hadde i Providence.
De elsket det. Og gressplenen...
Det blir som en stadion.
- Nei. - Se på dette bildet.
- Hvem er han? - Minty O'Hares sønn.
Guttenes engelsklærer fra Exeter. Han søker sommerjobb.
Han vil bli forfatter.
- Hva skulle han gjøre for deg? - Han vil vel samle erfaringer.
Hvis man vil bli forfatter, bør man jo se hva som kreves.
Men hvilke oppgaver kunne han gjøre for deg?
Jeg har tenkt på...
...at jeg gjerne vil være litt for meg selv her i sommer.
Bare midlertidig.
- Så du begynte med romaner? - Ja. Forferdelige romaner.
Dessverre måtte jeg skrive tre før jeg innså at det ikke var meg.
Jeg vil heller underholde barn, og jeg liker å tegne.
Ikke vær nervøs bare fordi han er berømt.
Han er en Exonier.
Sønnene hans var sjarmerende, men middelmådige studenter.
Begge to gikk i min klasse.
Jeg forstår barns frykt, og kan sette ord på den.
Bare plukk opp så mye som du kan.
Legg merke i hans arbeidsvaner. Finn fram til metoden bak galskapen.
Og fremfor alt...
...kast deg ut i det, og gjør det han ber deg om.
"Musa i veggen" har nok verdens beste innledningssetning.
"Tom våknet, men det gjorde ikke Tim. "
Pappa, jeg drømte noe. Jeg hørte en lyd.
- Hva slags lyd? - Her i huset.
Den prøvde å være stille.
Da går vi ut og leter etter den. Lyden som prøver å være stille.
Hvordan hørtes den ut?
Det hørtes ut som én som prøver å ikke lage en lyd.
Penisen din ser morsom ut.
Penisen min er morsom.
- Kom fram, lyd. - Kom nå, lyd.
Jeg skal fortelle deg en historie om en annen lyd.
En natt da Thomas var på din alder, og Timothy var bleiebarn, -
- hørte Tommy en lyd.
Våknet begge to?
Tom våknet, men ikke Tim.
Tom vekket sin far og spurte: "Hørte du den lyden?"
"Der var den igjen," hvisket Tom til sin far.
"Det er et uhyre," skrek han.
"Det er bare en mus i veggen," sa faren hans -
- og banket hånda hardt inn i veggen.
Og musa...pilte vekk.
"Det er bare en mus. Det er alt," sa Tom, -
- og så sovnet han.
Men Tim lå våken hele natta.
Og hver gang det som kravlet i veggen, kom kravlende tilbake, -
- slo han til veggen og hørte uhyret...
...haste av sted, slepende på sin tykke, våte pels.
En kropp uten armer og bein.
- Og så... - ...er historien slutt.
Hvor er mamma?
Mamma er jo i det andre huset. I morgen er det min tur.
Men hun er her i morgen tidlig.
Er det noen mus i dette huset?
Det er da mus i alle hus. Det er mus overalt.
Vi ses i morgen, Ruthie.
En lyd, som én som prøver å ikke lage en lyd
Eddie?
- Mrs Cole? - Marion.
Kom.
- Du kan vel kjøre bil? - Ja.
Jeg kjenner gutter på din alder. De elsker jo å kjøre bil.
Ja. Men jeg har bare kjørt med automatgir.
Den har automatgir.
Unnskyld, hvis jeg virket forvirret. Jeg hadde ventet mr Cole.
Ted mistet førerkortet for tre måneder siden.
Du er ikke på Exeter. Bare kall oss ved fornavn.
- Blir du ikke med inn? - Ikke i kveld.
- Gjorde det vondt? - Jeg klarer meg.
- Eddie! - Det er en ære å treffe Dem.
- På forhånd takk for opplevelsen. - Jeg håper det blir bryet verdt.
Ed, dette er dr Loomis. Ed er min nye assistent.
- Han går på Exeter. - Jeg gikk ut der i 61.
- Da ses vi tirsdag? - Ja. Hyggelig å hilse på deg.
Jeg har lest alle Deres romaner og barnebøker...
Jeg har lest alle Deres bøker. Min favoritt er "Døra i gulvet".
Du er nok en av de eneste i verden som har lest alle romanene mine.
- Hvorfor vil du bli forfatter? - Jeg har skrevet noe De kan se.
Det ville være en stor ære hvis De ville lese det, når De har tid.
Forfatterskap er svært krevende. Jeg har det alltid travelt.
Mange av bøkene mine inneholder bare cirka 500 ord.
Så hvert ord må granskes nøye.
Vi skal bruge hele sommeren på å finne le mot juste.
Det rette ordet.
Jeg er klar til å gå løs på det, og gjøre alt du ber meg om.
Det vil bli mange forskjellige oppgaver.
Jeg trenger for eksempel blekkspruter.
Jeg bruker blekksprutblekk til min nye bok og alle tegningene.
Det er en kvinne i Montague, -
- en fiskehandler. Hun skaffer meg blekket.
- Skal jeg hente det i dag? - I morgen.
Hvis mannen hennes er der, må du ikke nevne navnet mitt.
Og så er det alt tullet...
Du er kommet i en vanskelig tid i et ellers langt og lykkelig ekteskap.
Marion og jeg forsøker oss med en midlertidig separasjon.
Jeg har leid en leilighet i byen. Vi bytter på å sove der inne.
Om dagen arbeider du i leiligheten når jeg er her. Men du sover her.
Jeg vet at det er komplisert, men det er vanskelig å vite -
- hva som er best for min datter.
Rommet ditt er oppe i huset. Andre etasje, andre dør til venstre.
Vil du pakke ut, slappe av litt? Vil du ta en dusj?
Jeg pakker ut.
- Bare lat som om du er hjemme. - Takk.
- Jeg er lei for det med ekteskapet. - Det er jeg også, Eddie.
Vel...
...du klarer deg nok fint her.
Det blir en god sommer for deg. Jeg er glad for at du er her.
Har du sett alteret?
- Er det ikke skummelt? - Det er...
- Du går på Exeter, ikke sant? - Jo. Jeg er over.
Over-klassen, du vet. Jeg er junior.
Din far underviser der, så det er gratis for deg.
Han var deres lærer. Det er derfor du er her.
- Kjente du dem? - Nei, men jeg har hørt mye om dem.
Da jeg gikk i niende var jeg sammen med en fra siste året på Exeter.
Han var selvfølgelig eldre end deg.
- Han het Chickie eller Chuckie... - Det var nok bare et kallenavn.
De fleste som går der har kallenavn.
De har det.
Alle tiders. Du fikk blekket. Du kommer akkurat i tide.
Bare et øyeblikk.
Jeg vil be deg om å helle det i denne og så fryse det.
- Hva skal jeg gjøre etterpå? - Ta deg en tur på stranda.
Jeg kan rydde opp på arbeidsværelset ditt.
- Nei, nei. Bare dra på stranda. - Jeg vil gjerne hjelpe til.
En ung forfatter som deg får mer ut av å se ut over havet -
- enn av å se meg tegne.
Det kommer mye mer hardt arbeide -
- en gang i den nærmeste fremtiden.
Ikke søl.
Ta av deg kjolen.
Og bh'en.
- God morgen, Eddie. - God morgen.
- Så du den filmen? - Ja.
Jeg også.
- Er det middagsmaten din? - Ja.
Jeg har fått hamburgere hver kveld her.
- Lager ikke Ted mat til deg? - Ikke egentlig.
Ruth vil visst helst ikke spise sammen med meg.
Foreldrene dine ville ikke likt å høre dette.
Jeg tror ikke de har noe imot det.
Blir du med ut og spiser en kveld? Så skal du få noe skikkelig.
Vil du det? Bra.
- Takk. Ha det. - Vi ses.
- Eddie? - Bare et øyeblikk.
Ruth var redd for at et av bildene var borte.
Hun blir urolig når hun ikke kan se dem, eller hvis de blir flyttet.
- Hvilket var det? - Dér er det.
Han er bare litt ødelagt, men han dør ikke, vel? Ikke ennå.
- Ruth har drømt litt. - Hvor er føttene?
- Hva mener du? - Hvor er føttene?
Unnskyld, hun er blitt så avhengig av å se på de bildene.
Det er helt i orden. Bare kom når dere vil.
- Vi ses i morgen, Eddie. - Hva var det han gjorde?
Det er mrs Vaughn. Hun hadde et par spørsmål angående noen skisser.
- Hun er åpenbart A-menneske. - Skal jeg kjøre deg hjem?
Nei, jeg går. Korrekturen ligger på bordet.
- Hva skal jeg gjøre etterpå? - Jeg skal nok gi deg beskjed.
Jeg skulle ha banket på.
Det var min feil. Jeg er ikke sint.
Jeg er bare...pinlig berørt.
Kom hit. Vær så snill.
La oss bare se det morsomme i det, og så snakker vi ikke mer om det.
Se på meg. Sett deg ned.
Jeg kjenner gutter på din alder. Jeg vet at de gjør det.
Hør nå her, Eddie. Jeg er smigret.
Det føles godt at det i det minste er én som tenker på meg.
Men kanskje du ikke tenkte på meg. Kanskje du bare brukte tøyet mitt.
Det er nok mange jenter du tenker på.
Jeg tenker på det du hadde på deg første gang jeg så deg.
En lyserød genser med knapper foran.
Den genseren er så gammel.
Ja, men den rører ved huden din.
Vil du gjøre meg en tjeneste? Ta dette her med ned.
- Det skal jeg gjøre. - Takk.
Det tar en times tid. Se på korrekturen imens.
- Vil du ikke ha sakene dine? - Jo.
Hei. Så fin du er.
Men du behøver ikke både slips og jakke.
Hvordan går det med arbeidet?
Hver morgen skriver jeg inn den samme historien.
Han kan forandre et semikolon til et komma, og så tilbake igjen.
- Han trenger en datamaskin. - Ted trenger en sjåfør.
Det var derfor han ansatte deg.
Jeg får ikke lov til å kjøre så ofte hjemme, så...
Så alvorlig du er. Gutter på din alder skal ikke være det.
Jeg kan en vits.
- Men den er ikke så bra. - Få høre.
Det er et krigsskip ute på havet, og kapteinen finner ut -
- at en av sjømennenes mødre er død.
Han heter kadett Abernathe.
Kapteinen prøver å finne den beste måten å si det på.
Og etter en lang, søvnløs natt har han funnet en løsning.
Neste morgen kaller han mannskapet opp på dekk og sier:
"Alle som har en mor som lever, bes tre fram."
"Ikke så fort, Abernathe."
- Jeg likte den, Eddie. - Det er en dum vits.
Hvorfor inviterer du ikke Alice en tur på byen?
- Hun er ikke min type. - Hun er en god barnepike.
Jeg tror det var feil av oss å få Ruth.
Da vi flyttet hit, var det for å begynne på nytt på et nytt sted.
Med et nytt barn. Et nytt liv, antar jeg.
Ted er en god far.
Men han finner ikke ut av ting.
Og jeg kan ikke. Ikke med henne.
Jeg valgte det bildet fordi de er i silhuett.
Man kan forestille seg hvordan de ville sett ut nå.
Timothy ser skyldig ut. Thomas ser ut som et vilt dyr.
Dette her er morsomt. Tommy ser så...
...redd ut.
- Jeg håper ikke jeg forstyrrer? - Nei, da. Ikke i det hele tatt.
På dette bilde kan man se at Timothy er mer innadvendt.
Akkurat som deg.
Og dette her vet du hvor er tatt.
Hva står det?
"Kom hit, gutter, og bli menn."
Ikke rosa sammen med lilla.
Jeg tenkte ikke på fargene.
Jeg vet ikke om de hadde sex. Thomas kanskje.
De var så utrolig populære. Men Timothy var så sjenert.
Det er det eneste gutter vil. Er det ikke?
Jo.
Før jeg dør.
Har du hatt sex?
Nei.
Det er for varmt her inne.
Jeg håper det er greit at jeg ikke tar på genseren.
Men du har ikke hatt skikkelig sex, ikke egentlig?
Nei, ikke egentlig.
Men jeg føler...
Jeg føler meg hel.
Kom hit.
"Det var en liten gutt som ikke visste om han ville fødes.
Hans mor visste heller ikke om hun ville føde ham.
De bodde i en liten hytte i skogen, på ei øy ute på en innsjø.
Og det var ingen andre rundt der.
Og inne i hytta var det en dør i gulvet.
Den lille gutten var redd for det som var under døra i gulvet, -
- og det var moren hans også.
En gang for lenge siden hadde andre barn vært på julebesøk, -
- men de hadde åpnet døra i gulvet og hadde forsvunnet ned i hullet.
Moren hadde lett etter barna, -
- men da hun åpnet døra, hørte hun en så forferdelig lyd -
- at håret hennes ble helt hvitt. Som et spøkelse.
Moren hadde også sett noe.
Noe som var så fryktelig at du ikke kan forestille deg det.
Så moren lurte på om hun ville ha den lille gutten.
Spesielt på grunn av alt det som kanskje lå under gulvet.
Men så tenkte hun: 'Hvorfor ikke?'
'Jeg ber ham bare om ikke å åpne døra i gulvet.'
Den lille gutten visste ikke helt om han ville til verden et sted -
- der det var en dør i gulvet.
Men det var vakre steder i skogen på øya og i innsjøen.
'Hvorfor ikke ta sjansen?' tenkte han.
Og så ble den lille gutten født, og han var glad.
Og hans mor ble også glad igjen.
Men minst én gang om dagen sa hun til gutten:
'Du må aldri noen sinne, aldri noen gang, -
- åpne døra i gulvet.'
Men han var jo bare en liten gutt.
Hvis du var den lille gutten, ville ikke du da åpne døra?"
Min forlegger mente at tegningene var for simple og for få, -
- men jeg vil bare underholde barn, og jeg liker å tegne.
Akt-tegninger er elementært for enhver maler. Akkurat som landskap.
- Maler du landskap også? - Nei. Long lsland er for flat.
Du foretrekker ikke profesjonelle modeller?
Akt-tegninger skal uttrykke følelsen av å være naken.
Og ingen nakenhet slår den der man er naken for noen for første gang.
- Stemmer ikke det, Eddie? - Jo.
- Jeg er så takknemlig, Eddie. - Det er en fornøyelse. Interessant.
Nei, jeg mener...
Jeg er taknemmelig for at du er så god mot Marion.
Hun har vært så ulykkelig.
Det er deilig å se henne smile igjen.
Hallo? Det er hos familien Cole.
Han er ikke her ennå. Skal jeg se etter ham?
Ustø?
Unnskyld, mr Cole.
Patrick nede fra restauranten ringte.
- Han sa du nok ville kjøres hjem. - Jeg kjører da.
- Bare dra hjem, Eddie. - Unnskyld, mr Cole. God natt.
- Ready, Eddie? - Ja.
Jeg bygde en squashbane i låven da jeg kjøpte stedet.
Den følger ikke helt standardmålene.
Og så er det et dødt punkt i gulvet ved bakveggen.
Selv de beste spillerne på øya tror at de aldri kan slå meg på min bane.
- Har du spilt mye squash? - Det er tredje gang jeg prøver det.
Ikke forvent deg noen nåde.
Jeg slår deg ned i støvlene.
Stedet der de røde linjene krysses, heter T'punktet.
Den som behersker T'en, behersker spillet.
Gå inn og kjemp for T'en hvis du vil vinne.
7-0.
- Er du ok? - Ja. Alt i orden.
- Det var et bra slag. - Ja, men er det ikke omball?
Jo, teknisk sett, men jeg tar poenget.
Man må gjøre seg fortjent til T'en.
9-0. 9-1. 9-0.
Du virker som en gutt som ikke sover godt om natta.
Kanskje du skulle se å få deg litt søvn?
Ikke skrik, kjære. Det er bare Eddie og meg.
Gå og legg deg igjen. Greit?
- Fikk du tak i frimerkene? - Ja, to mapper.
Er det fremdeles de med nattdyrene?
Vel...jeg går ut fra at det var Marions skyld, -
- men det var feil av dere å la Ruth se dere to sammen.
Ikke for å true deg, men jeg må forberede deg på -
- at du kan bli innkalt som vitne.
I en eventuell rettssak vedrørende foreldreretten.
Jeg ville aldri la et barn se meg med en elskerinne. Men Marion...
...har ikke gjort noe som helst for å beskytte Ruth mot det synet.
Og hvis du blir bedt om å vitne, regner jeg med at du ikke lyver.
Du er jo under ed.
Det høres ut som om du tok bakveien.
Ikke at jeg har noen problemer med den eller andre stillinger, -
- men for et barn...
...må det virke ekstra dyrisk når man gjør det den veien.
Det tar bare cirka 25 minutter i dag.
Bare en rask skisse.
Jeg har aldri vært utro mot Ted.
Hvorfor forlot du ham ikke?
Ted forstår meg.
Han er den eneste som vet hva som skjedde med meg.
Trenger du ikke litt tid?
Hva gjør du?
Det begynner med vanlige portretter. Mor og barn.
Så mor uten barn, så mor naken.
Så flere stadier av nakenportretter.
Fra uskyldighet til beskjedenhet til fornedrelse.
Skam.
Og mrs Vaughn?
Mrs Vaughn har nådd det fornedrende stadiet nå.
Hodet inn i lyset.
Lenger inn i lyset, Evelyn.
- Jeg vil vite mer om deg. - Du vet allerede alt for mye.
Fortell meg om ulykken.
Vet du hvordan det skjedde?
Var det én som var skyld i det?
Marion?
- Marion? - Mamma?
Mamma?
Det var tidlig om morgenen. Mor hadde akkurat våknet.
Thomas og Timothy krøp inn under dyna, og far tok bildet.
Men hva gjorde du med føttene?
Kanskje det aldri skjedde. Kanskje det bare var en drøm.
Nei.
- Det er et mysterium. - Nei. Det er papir.
- Vil du ikke legge deg igjen? - Jo. Ta med bildet.
- Det er mitt bilde, ikke ditt. - Det er sant.
Mamma!
Hun har skåret seg i fingeren. Dypt.
- Det går nok bra. - Kommer jeg til å dø?
Nei, du dør ikke.
Jeg ga henne bildet. Det er min skyld.
Du skulle ikke gått inn til henne.
- Det er morens jobb. - Marion sov jo.
Jeg tviler på at man kan kalle den tilstanden for søvn.
Det var min skyld. Jeg spurte henne om ulykken.
Hun var en flott mor for guttene, men nå er hun elendig.
- Det var min skyld. - Nei. Det er Marions skyld.
- Mamma! - Du må sove nå.
- Jeg er jo her. - Mamma! Mamma!
- Kom igjen, kjære. - Mamma! Mamma!
Hun hadde mareritt. Hun hørte bankelyder.
- Hva slags bankelyder? - Jeg vet da ikke.
Hvilken rolle spiller det?
Kom her, kjære. Det er greit.
Det går bra. Så så.
Det går bra.
Så så. Hold opp nå.
Kjør meg tilbake.
kom igjen, slikk meg, skatt du vet hva jeg vil i natt
min nakke, min rygg slikk min fitte og min bak
min nakke, min rygg slik min fitte og min bak
Ikke slå den av, for faen!
Jeg elsker den sangen.
Hvorfor nå?
Jeg skulle ha gjort det for lenge siden.
- Du vil at jeg skal gjøre hva? - Du skal gi henne disse her.
Ikke mappen, bare tegningene. Jeg vil ha mappen tilbake.
Regner hun ikke med at du kommer?
Si at jeg ikke kommer, men at hun skal ha tegningene.
Det blir nok litt pinlig å be om å få igjen mappen.
Det er ikke noe problem.
Jeg er ikke helt med. Han gir meg dem. Vil han ikke ha dem?
Han syns du skal ha dem.
Han kommer da på fredag, hva? Jeg har satt av hele dagen til ham.
- Stå stille! Kommer han på fredag? - Jeg vet ikke.
Jo, det gjør du! Har han vist deg tegningene?
Nå er jeg stengt ute! Du må bryte deg inn.
Jeg?
Du må bære meg inn over glasset. Jeg har bare føtter.
Hvordan våger du å fordømme meg?
Du er jo ikke akkurat noen helgen selv, hva?
- Kan jeg ikke få dra hjem? - Gå med deg!
- Har du sett tegningene? - Nei.
- Herregud. Selvfølgelig har du det. - Nei. Hun blottet seg for meg.
- Hva gjorde hun? - Ikke med vilje. Det var vinden.
- For fanken da! - Hun låste seg ute.
Du ville jo at alle dører var låst, og at gartneren ikke var der.
- Sa hun det? - Ja. Hun har hele fredagen til deg.
Jeg kan ikke være der hele dagen. Du må hente meg etter 45 minutter.
Nei, en halv time.
Fredag morgen setter du ham av hos mrs Vaughn.
- Og henter ham etter en halv time. - Nei, du drar ikke tilbake.
Det vil ta ham hele dagen å komme hjem selv.
Mrs Vaughn vil ikke kjøre ham hjem. Han er ikke hjemme før kvelden.
Ted kommer til å bli forbannet.
Jeg har lest historien din.
- Jeg trodde du hadde glemt den. - Nej, jeg har ikke hatt tid.
- Den er ikke så bra, hva? - Den er svært dypfølt.
Svært personlig. Den...
Det er en rekke personlige anekdoter, som ikke helt blir til noe.
- Jeg forsøkte å skrive noe sant. - Det er sant nok. Men uinteressant.
Det er...følelsesmessige utbrudd, men det er ikke en historie.
Og han fyren, Hank...
Han som dør til slutt.
Den slags må du forberede leseren på.
Det skjer jo ikke i virkeligheten.
Du må la ditt publikum gjette hva som vil skje. Forutse det.
Så kan man overraske dem. Men de må ledes litt ved hånden.
Når man skriver, kan man godt manipulere litt.
Du syns nok det høres kynisk ut. Og det er det vel også.
Det er alt sammen litterære virkemidler.
Smerte, bedrag...
...selv døden er...
...de er som farger på malerens palett. Man må bruke dem.
Og så var det detaljene. De burde være mer spesifikke.
Spesifikke detaljer kan skape en hel verden i leserens fantasi.
Det blir tamt, hvis man ikke er spesifikk.
- Spesifikke detaljer? - Lukter, smaksinntrykk. Detaljer.
Men jeg må si...
...at til å være første forsøk så er det slett ikke verst.
Tonen er litt pretensiøs.
- Takk for at du leste den. - Alt i orden.
Har du vurdert å skaffe deg en datamaskin?
Da kunne du gjøre korrekturen selv. Da trenger du ikke en assistent.
Kanskje til neste bok.
Vent i bilen. Jeg klarer ikke en halv time.
Høyst 20 minutter. Kanskje 10.
Fem minutter!
Hvis han slår deg, så slå igjen. Han slår ikke med knyttneven.
Han gir deg ikke mer enn en lusing.
Men du kan slå ham i fjeset. Da slutter han.
- Få Alice til å passe Ruth. - Fanken ta Alice.
Du må bli venner med henne.
Når Ted sparker deg ut, trenger du skyss ned til fergen.
Hvem skal forklare Ruth alt dette?
Jeg vil ikke være en dårlig mor for henne. Da vil jeg heller la være.
Det gir ingen mening.
Hun må ikke bli som meg.
Du må ikke gråte når legen fjerner stingene.
Jeg lover at det ikke gjør vondt.
Kan jeg beholde stingene så jeg kan vise dem til deg?
Ta henne med ut til lunsj.
Hun får aldri annet enn ostetoast og ships.
- Og ketchup. - Og ketchup.
Jeg har penger selv.
Jeg elsker deg.
Vi ses, Eddie.
Ta det nå rolig, Evelyn!
Kom hit, for fanken! Jeg skal drepe deg, din luring!
Hvor fanken blir det av ham?
Løp!
Sånn. Og ett til.
- Får vi bildet? - Bildet?
- Føttene! - Fotografiet? Det er ikke ferdig.
Så dumt. Stingene var ferdig, og såret hadde grodd.
Du har rett. Vi går inn og spør om det.
- Ted Cole? - Ja, det er meg. God morgen.
- Ted Cole i egen høye person. - Unnskyld at jeg blør.
Ikke tenk på det. Hent en stol til mr Cole.
Hør her, da! Hvis sjefen ikke er her, må det være en annen.
Jeg går ikke uten det fotografiet.
- Ble du sint på henne? - Ja, det gjorde jeg.
- Jeg trenger skyss hjem. - Ja. Jeg kjører Dem selv.
Men jeg må ringe kona. Hun er ute og handler inn.
Bilen min er på verkstedet.
Jeg har sykkel. Ellers ville jeg ha kjørt Dem.
Det var synd.
- Du advarte ham, ditt svin. - De hadde drept ham.
- De hadde kommet i fengsel. - Vil du ha denne her?
Din siste lønning. Du har sparken.
Du er sint. Det beklager jeg.
Når mine kunder ikke er fornøyde, ber jeg dem om å skrive en klage.
Jeg er Ted Coles assistent.
Da har du vel ikke noe imot å skrive?
Jeg har elsket med mrs Cole 60 ganger denne sommeren.
- 60 ganger? Virkelig? - Ja.
Ted Cole har elsket med...
Mrs Vaughn fra Gin's Lane?
Vi rammet inn et bilde for dem. "Djevelens åpenbarelse".
Fortsett endelig.
De har en fantastisk vakker signatur.
Jeg trenger en bredere pennespiss og litt rødt blekk.
Rødt som blod, ikke som en brannbil.
Marion forlater Ted. Men Ted vet det ikke.
Marion tar med alle bildene, unntatt det dere har her.
Når Ruth kommer hjem, er hennes mor og alle bildene borte.
Det er Ruth. Hun er fire år.
- Hva vil du? - Jeg vil bare ha bildet.
Bildet av Ruths mor i sengen.
- Man ser bare guttenes føtter. - Ruth er glad i føttene.
- Er føttene ferdige? - Ja, vennen min.
- Jeg sjekker. Det er snart ferdig. - Unnskyld, kan jeg få lappene?
Det er da ingen omvei. Det ville være en ære å kjøre Dem hjem.
- Nei, det kommer snart en annen. - De er ikke noe bry.
Nei, ellers takk. Vær så god.
Jeg kan ta et par ærender mens De gjør Dem klar.
Nei.
- Fotografiet er gratis. - Takk.
Forlater Marion deg også?
- Ja. - Jeg er lei for det.
- Er blodet helt borte? - Ja, kjære. Se.
- Det er så godt som nytt. - Takk.
Og hvis du trenger en jobb, kanskje neste sommer, -
- så trenger jeg alltid et par ekstra hender.
Takk.
- Hun skrev særoppgave om Dem. - Hold munn.
Hva het oppgaven?
En analyse av atavistiske angstsymboler i "Døra i Gulvet".
Stammefolks myter og eventyr er jo fulle av den slags. Magiske dører.
Barn som forsvinner. Folk der håret blir hvitt av skrekk.
Og vaginaen, da gutten er i livmoren.
Døra i gulvet er jo en vagina.
- Hvor lang var oppgaven? - 28 sider. Eksklusive fotnotene.
Dere har vel ikke en bil? Jeg trenger faktisk skyss.
- Er det smørbrødet til meg? - Ja.
Disse skoene er da helt vidunderlige.
Det var en julegave fra meg til min avdøde mann.
- Får jeg? - Vær så god.
- Dere skal nok få klærne igjen. - Jeg skulle gi det til Fretex.
- Bare se. - Dere bruker samme størrelse.
Det er et utrolig sammentreff. Jeg er på jakt etter to modeller -
- til et mor-datter-portrett. Det er til en bok.
Først vil jeg tegne dere sammen. Når jeg tegner dere hver for seg, -
- er den andre liksom til stede i bildet.
Hvor lang tid tar det, og hvem vil du tegne først?
Det bør nok først være Glory.
Først begge to sammen, og så...Glory alene.
Og når Glory drar tilbake til college, tegner jeg deg alene.
De er en gåte, mr Cole.
Er De kunstner eller forfatter?
Jeg er ingen av delene. Jeg bare underholder barn.
- Og jeg liker å tegne. - Hva slags tegninger vil du lage?
Ikke stans. Bruk vindusviskeren!
Vil dere ikke bare... Sett dere på verandaen så kommer jeg straks.
Vil dere ha noe? Et glass vann? Te?
Resten av livet, når du er nødt til å være tapper, -
- så se på arret ditt. Hånda di vil vokse.
Men arret ditt vil alltid ha samme størrelse og ses i fingeravtrykket.
- Hva er et fingeravtrykk? - Jeg skal vise deg.
- Det er mine fingeravtrykk. - Så flott, Ruthie.
Så dere var hos legen og fikk fjernet stingene?
Vi var på stranden og spiste lunsj.
Og Eddie lagde mine fingeravtrykk.
- Og bildet var endelig ferdig. - Vi fikk igjen føttene!
Du har sand i håret, Ruth. Du trenger et bad.
Jeg ventet ganske lenge på deg i morges. Hvor var du?
- Hvor er Marion? - Jeg bader Ruth. Les dette.
- Svar meg. - Les dette først.
Det er det eneste gode jeg har skrevet her.
60 ganger?
Førstemann?
Så du det? Hvor er alle de andre bildene?
Kanskje mamma har flyttet dem. Du har sand mellem tærne og i ørene.
I sprekken også.
Da må vi se å få deg i badekaret.
Men mor har ikke flyttet dingsene i veggen.
De heter kroker.
Mamma har flyttet bildene, men ikke krokene.
- Jeg bader Ruth. - Jeg tar en rask dusj.
Hvorfor har mamma gjort det?
Jeg vet ikke, skatt.
Hei, det er Ted. Jeg kan ikke spille i dag.
Min kone har forlatt meg. Nei, nei. Det går bra.
Ja, da sier vi det. Vi ses. Ha det.
Hvor fanken er min kone?
- Jeg vet ikke. - Ikke ljug for meg!
For fanken, da!
For fanken i helvete!
Jeg ga deg bare en ørefik! Og så får jeg en rett i nesa!
Unnskyld. Marion sa at da ville du holde opp.
Hun har ikke en nubbesjans til å få foreldreretten!
Hun har ikke tenkt å prøve å få foreldreretten.
- Sa hun det? - Hun fortalte alt jeg sier nå.
Hva slags mor er det -
- som ikke engang prøver å få foreldreretten?
Jeg vet ikke. Det sa hun ikke noe om.
Fanken heller.
Hvorfor tok hun alle bildene? Hun kunne klart seg med negativene.
Hun har tatt negativene også.
- Det er pokker ikke sant. - Du kan jo se etter selv.
Hun kan ikke få både bildene og negativene.
Det var mine sønner også. Jeg skal ha halvparten!
- Ruth skal da også ha noen. - Marion var ikke enig i det.
- Hun har dratt til New York. - Det tviler jeg på.
- Jeg vet hvor i byen hun er. - Det kan jeg ikke forestille meg.
Det er fordi du ikke har noen fantasi, Eddie.
Ville du ikke skilles uansett?
Er det Marions spørsmål eller ditt spørsmål?
- Det er mitt. - Hold deg til Marions replikker.
Det var min idé å hente bildet.
- Det var en god idé. - Det var for Ruths skyld.
Ja, jeg vet det.
- Takk. Vil du ha et glass? - Nei.
- Er det lørdag i morgen? - Ja.
Du skal være ute seinest søndag.
- Jeg trenger bare skyss til fergen. - Alice kan kjøre deg.
Hva med dette her? Kom igjen!
Jeg er lei for det, men jeg vet ikke, Ruth!
Det er det der Thomas har på seg hatten.
Timothy vil ta hatten, men når den ikke fordi Thomas står på ballen.
Timothy ble sint og begynte å slåss.
- Slåss de på bildet? - Nei, det var etterpå!
- Nå går vi inn og ser film. - Nei! Nei!
- Vi finner en video. - Nei! Nei!
Hold opp! Hold opp!
Å, Alice da.
- Hva har du gjort med Alice, Eddie? - Ingenting. Hun gråt da jeg kom.
Hun vil ikke fortelle meg hva det er.
- Hvor er Ruthie? - Hun sover nå. Hun gråt.
Jeg er lei for å påføre deg alt dette, Alice.
- Fanken ta deg. - Jeg er glad for at du tok over.
Jeg har brukt årevis på å få orden på min egen fordømte familie.
Jeg har gjort mitt beste for Ruth. Nei.
Jeg kan ikke mer. Jeg sier opp!
- Du bør også si opp. - For seint. Jeg fikk sparken.
Jeg visste ikke at du var så overlegen.
Hun har vært overlegen overfor meg hele sommeren.
Jeg er deg moralsk overlegen. Så mye vet jeg da.
Moralsk overlegen... for et begrep.
Føler du deg aldri moralsk overlegen, Eddie?
Jo. Overfor deg.
Det er alltid én man kan føle seg moralsk overlegen overfor.
Der forsvant skyssen til fergen.
Du er kvikk. Du finner nok en annen.
- Vil du ha noe å drikke? - Nei takk.
Ta nå en øl, for fanken.
Se på denne hagen.
Jeg fatter ikke at hun ikke vil ha foreldreretten.
Hva slags mor forlater sin datter?
Jeg kjenner henne ikke godt nok til å dømme henne.
Det gjør ikke jeg heller.
Ikke glem at det er deg hun forlater.
Hun kjente deg nok ganske godt.
Godt nok til å dømme meg?
Helt sikkert.
Men hun forlot jo deg også, hva?
Du forventer vel ikke at hun dukker opp til et hemmelig stevnemøte?
Jeg regner ikke med å høre fra henne.
Ikke jeg heller.
Jeg har tegninger av henne.
Jeg tegnet henne lenge før ulykken.
Hun var så utrolig. Så pokkers vakker. Fantastisk.
Du skulle kjent henne den gang. Marion...
Hun hatet å stå modell for meg.
Dette er de eneste jeg har spart.
Jeg var aldri god nok til å tegne henne. Jeg kunne ikke...
Jeg hadde ikke evnene.
- Vil du ha en? Vær så god. - Nei. Ruth burde få dem.
God idé. Du er full av gode idéer, Eddie.
Isbiter fra feil brett.
- Marion? - Du er optimist, hva?
Bare slukk lyset igjen. Denne historien er bedre i mørket.
Hvilken historie?
Du sa at du ba Marion fortelle den, men det klarer hun ikke.
Hun blir forsteinet bare hun tenker på det.
Akkurat som da du spurte.
Jeg husker det. Fortell historien, da.
Her kommer den:
Thomas hadde fått førerkort, men det hadde ikke Timothy.
Tommy var 17 og hadde kjørt i et år.
Timmy var 15 og hadde akkurat begynt å ta kjøretimer.
Ted mente at Timmy allerede hadde bedre kontroll -
- enn Thomas hadde.
Timmy leste grundig på teorien.
Han var en mer tålmodig fører enn Thomas.
Ikke det at Tommy kjørte dårlig. Tommy var en god fører.
Han var årvåken, selvsikker...
Han hadde fremragende reflekser.
Og han var kynisk nok til å anta, som Ted hadde lært ham, -
- at alle de andre bilførere var dårlige førere.
Hvem har lært deg å kjøre, Eddie?
Min far.
Bra for ham. Hils ham og si at han har gjort en god jobb.
Fortsett. Fortsett da.
Vi var vestpå. Vi hadde stått på ski hele dagen.
Det snødde. Våte, tette snøbyger.
Thomas og Timothy var henholdsvis 17 og 15, -
- så deres evner på skiene overgikk langt deres mors og fars.
Den dagen hadde Ted og Marion dratt til baren på skistedet, -
- der de ventet veldig lenge på -
- at Thomas og Timothy tok en siste tur.
- Og den siste turen etter den. - Jeg er med.
Dere ble fulle.
Det er et aspekt av saken som senere ble likegyldig.
Hva angår den evige krangelen mellom Marion og Ted.
Marion sa at Ted var full, men det syntes ikke han at han var.
Marion var ikke full, men hadde tatt mer enn hun var vant til.
Tommy hadde ikke drukket. Han hadde førerkort, -
- så det dreide seg ikke om hvem som skulle kjøre.
Og de var jo brødre, så Timmy ville sitte ved siden av Tommy.
Foreldrene, Ted og Marion, -
- satt i baksetet.
Ted og Marion begynte å krangle om den raskeste veien til hotellet.
Det ville komme et venstresving, uansett hvilken vei man tok. Så...
...Tommy kjører inn mot midtfilen. Det er ikke en forbikjøringsfil.
Han setter på blinklyset.
Han er ikke klar over at begge baklyktene er dekket av snø, -
- som hans far ikke fikk kostet av, -
- akkurat som han ikke fikk kostet av snøen av bakruta.
Bilene bak Tommy kan ikke se at han signaliserer.
Verken bremselysene eller baklysene.
Bilen er ikke synlig.
I hvert fall ikke før i siste øyebikk for dem som kommer bakfra.
Og så fylles bilen av lys.
Det er frontlysene fra bilen som kommer bakfra.
Snøplogen skar bilen over i to nesten like store deler.
Tommy ble drept av rattsøylen, som knuste brystkassa hans.
Han døde på stedet.
Og Ted satt fastklemt i baksetet i over 20 minutter.
Han kunne ikke se Tommy, men visste at han var død, -
- for Marion kunne se ham.
Hun kunne ikke se Timmy rett foran seg, -
- men Ted kunne se at Timmy fremdeles pustet.
Han kunne også se -
- at snøplogen hadde skåret Timmys venstre bein av ved låret.
Timothy Cole blødde i hjel fra en overskåret lårbeinsarterie.
Marion visste at Tommy var død, -
- men at Timmy var blitt båret bort og forhåpentlig var på sykehuset.
Og så får Marion øye på Timmys sko i vraket.
"Der er Timmys sko. Han trenger skoen sin."
Og hun går over til bilen og strekker ut etter skoen.
Ted ville stanse henne.
Hvem var nå forsteinet?
Jeg kunne ikke røre meg, kunne ikke si et ord.
Og da lot Ted sin kone oppdage at hennes yngste sønns sko -
- stadig satt på...
...et bein.
Og da gikk det opp for Marion, at Timmy også var død.
Og så... Så er historien ikke lenger.
Jeg ansatte deg fordi du lignet Thomas.
Jeg ga deg til henne.
Vi ses i morgen, Eddie.
Det er Eduardo. Hva gjør han her?
Kanskje mrs Vaughn har betalt ham for å drepe deg.
Nei, ikke Eduardo. Hun er ikke med, vel?
- Hun sitter ikke baki? - Kanskje hun ligger under bilen.
- Jeg mener det alvorlig! - Det gjør jeg også.
Kan du ikke gå ut og se hva han vil?
Ikke jeg. Jeg har fått sparken.
- Ærlig talt... - Hva?
Bli med iallfall, da. Jeg går ikke dit ut alene.
- Mrs Vaughn ga meg sparken. - Bare så vi forstår hverandre.
Du reddet livet mitt, og derfor fikk du sparken?
Ja, jeg reddet Deres liv, og derfor ble jeg sparket.
Jeg spiller mye squash, og jeg er lett til beins.
Men takk for advarslen. Hvor mange penger snakker vi om?
Jeg er ikke kommet for å tigge, mr Cole.
Jeg håpet De hadde en jobb til meg.
La meg vise deg hvor jeg vil ha et svømmebasseng.
Jeg vil ha en større gressplen. Som et stadion.
- Skal jeg male streker på det? - Nei, nei, men stor som et stadion.
Det er mye gressplen.
Det blir mye gresslåing og mye gjødsling.
- Det styrer du bare. - Takk, mr Cole.
Hva med din kone?
- Hva med henne? - Arbeider hun? Hva gjør hun?
Ja, hun arbeider. Hun lager mat, hun passer barn.
Kanskje hun kunne gjøre rent her i huset?
Kanskje hun kunne hun lage mat til meg og passe min datter Ruth.
Ja. Jeg skal spørre henne.
Bra.
Strålende. Vi skal også ha gjort noe med de stygge blomsterbedene.
Du kan begynne med en gang.
Din første oppgave blir å kjøre min tidligere assistent til fergen.
- Akkurat nå, før frokost. - Ja, sir.
Du er en ganske god bilfører, Eddie.
Det er én ting til du skal vite om Marion.
Selv før ulykken, selv om det ikke hadde vært noen ulykke...
...ville hun fremdeles vært vanskelig.
Det tror jeg ikke.
Og skoen... det var en basketballsko.
En Air Jordan kalte han den visst.
Spesifikke detaljer, Eddie. Spesifikke detaljer.